Peking on muuttunut niin nopeasti.
20 vuodessa, siitä on tullut moderni kaupunki.
Melkein mikään ei ole kuten muistan.
Muutos on pyyhkäissyt muistini.
En osaa sanoa kuvitellun ja todellisen eroa.
Minun tarinani tapahtuvat aina kesällä.
Ihmiset ilmaisevat itseään enemmän kuumuudessa
sekä kokevat tunteittensa hallitsemisen vaikeammaksi.
Näyttää siltä että silloin oli kesä.
Auringolla oli aina aikaa näyttäytyä ja leikkiä meidän kanssamme.
Auringonvalo oli niin säälimätön,
niin kirkas,
että silmämme huuhtoutuivat pimeyden aalloissa.
Auringon kuumuudessa.
Vallankumouksen raivoisissa myrskyissä-
Sotilaiden sydämet kääntyvät kohti aurinkoa.
Oi, Puhemies Mao, Puhemies Mao.
Me haluamme ilmaista hehkumme sinulle.
Sinä käynnistit kulttuurivallankumouksen
ja sinun sotilaalliset voittosi ovat upeita.
Sinun loistavat ajatuksesi ovat kuin kaste ja auringonvalo.
Yhdeksännen puoluekokouksen jälkeen vuonna 1969.
Isäni lähetettiin Guizhou'hun armeijan edustajana
lopettamaan paikalliset taistelut joita siellä esiintyi.
Minä kaipasin Sino-Neuvostoliitto sotaa.
Olin varma
että uuden maailman sodassa...
...PLA'n rautanyrkki murskaisi Neuvostoliittolaiset ja amerikkalaiset.
Uudesta sotasankarista tulisi legenda -
se olisin tietysti minä.
Pitäkää kiirettä
villihanhet kiirehtikää matkallanne
kantaen kirjettä siipienne alla maaorjien vapauttamisesta...
viekää rakkautta Puhemies Maolle Pekingiin.
Kun isäni lähti
olin vapaampi kuin olin koskaan aiemmin ollut.
Minä kadehdin lapsia joiden vanhemmat työskentelivät kaupungin ulkopuolella.
Nyt minä olin yksi heistä.
Lyödäänkö vetoa siitä
kuka heittää laukkunsa korkeimmalle.
Mistä lyödään?
Mehujäästä?
Kolanmakuisesta.
Kahdesta.
Hyvä on.
Anna minä yritän ensiksi!
Ei.
Iso Murkku saa aloittaa.
Katsotaan saatko sinä tämän yhtä korkealle kuin katto.
Hyvä on.
Anna mennä Iso Murkku.
1, 2, 3
Ei kelpaa.
Sinun vuorosi Liu Sitian.
1, 2, 3
Ei kelpaa, ei kelpaa!
Yang Gao, sinun vuorosi.
1, 2, 3
Voi, katso kuinka typerää!
Sinun vuorosi, Apina.
1, 2, 3
Sinä olet niin laiska kusipää...
Etkö voi edes pidellä itse laukkuasi?
Älä viitsi!
Iso Murkku! Iso Murkku!
Ja niin minä pääsin peruskoulusta.
Meidän lähetettiin kaikki eri lukioihin.
Tämä oli koulun käytäntö...
jolla tähdättiin pikku jengien hajoittamiseen.
Mutta useita vuosia myöhemmin...
Kaikkien perheet muuttivat samoille armeijan alueille...
ja minä olin jälleen yhdessä kavereitteni kanssa.
Gooloomoo!
Oo-ba!
Gooloomoo!
Oo-ba!
70-luvulla.
Beijing'ssä ei ollut niin monia autoja tai loistohotelleja.
Tai edes monia ihmisiä kaduilla.
Vanhemmat lapset olivat kylissä tai armeijassa
ja kaupunki kuului meille.
Oppitunnin aika. Huomio!
Tervehdys opiskelijat!
Tervehdys opettaja!
Älkää naurako.
Se on fysiikan yksinkertainen perusasia.
Istukaa alas.
Kuka sanoi että sinä voit nousta ylös?
Mene paikallesi!
Minä tarkoitan, pane hattu ensin takaisin ja mene paikallesi.
Kyllä, Herra Hu.
Kuka on luokanvalvoja?
Hän on.
Tule takaisin tänne.
Kuka kysyi sinulta?
Minä pyydän luokanvalvojaa ilmoittautumaan.
Oppitunnin jälkeen, järjestäkää nämä hiilet pois.
Avatkaa kirjanne sivulta 35.
Katsokaamme Sino-Venäjän Sopimusta Nerchinskissa.
"Sino"
viittaa Qing-dynastiaan.
"Venäjä"
tsaarilaista Venäjää.
Mutta Nerchinsk,
mikä on Nerchinsk?
Se on alue joka sijaitsee Baikal-järvestä itään.
Kuka teki tämän?
Mikä tarkoitus tällä on, mitä?
Kuka?
En se ollut minä. Käteni ovat puhtaat.
Nostakaa kätenne ylös, jokainen.
Herra Hu.
Puhu.
Ei mitään.
Puhu.
Älä pelkää.
Ehkä sen piti estää hattua lentämästä tiehensä.
Sen tarkoitus oli hyvä. Älkää siis suuttuko.
Minä kysyn kuka sen teki!
No, en minä sitä tiedä.
Istu alas.
Älkää olko vihainen, Herra Hu.
Luokka vapaa.
Minä aion kaivaa syyllisen esiin!
Herra Hu, Herra Hu!
Voisitteko antaa ystävällisesti minun kenkäni?
Tietysti, ja minä jopa pyyhin perseesikin vessassa!
Saanko auttaa teitä laittamaan sen paikoille?
Ei,
Heittäkää se vain tänne ulos, olkaa hyvä.
Menkää ulos täältä!
Senkin mätä omena!
Herra Jiao!
Joku
hakekaa Herra Jiao Työläisten Propagandaryhmästä tänne heti paikalla!
Hitto, Hu.
antakaa minun olla rauhassa, vai mitä?
En minä pyydä paljon.
Hyvä on, odottakaa vain!
Odottakaa mitä?
Mikä pila?
Mitä te aiotte tehdä?
Älkää uhkailko minua.
Hienoa. Minä en tarvitse tätä typerää näytelmää.
Tulkaa takaisin tänne!
Aiotteko määrätä jonkun pieksemään minut?
Puhkaisemaan pyöräni kumit? Iskeä minua selkään?
Ei kukaan halua sinun likaista kenkääsi.
Huomio! Marssikaa tahdissa!
Johtajamme saavat olla varmoja että me viemme tehtävämme loppuun.
8-5-1, 8-5-1, tämä on Yan'an, tämä on Yan'an.
Tulta minun suuntaani! Tulta minun suuntaani!
Minä rakastin avaimia.
Opin valmistamaan niitä.
Harjoittelin kaikkien lukkojen kanssa kotona
nuuskien vanhempieni salaisuuksia.
Sitten minä aloin mennä muiden ihmisten koteihin.
Tuo "klik" joka merkitsi avautumista,
johdatti minut oikeaan autuuden valtakuntaan.
Tämä tunne
Tämä tunne, jonka vain Neuvostoarmeija tunsi hyökätessään Berliiniin toisen maailmansodan aikana.
Minä en voi salata sitä.
Olen saanut lahjakkuuteni isältäni.
Korean sodan aikana
hän sai selville kuinka lukemattomia pommeja amerikkalaisilla oli.
Monet ihmiset menettivät henkensä sillä tavoin.
mutta hän selviytyi ilman naarmuakaan...
joka saa äidin epäilemään että koko sen aikansa Koreassa
hän viettikin vuorilla piileskellen.
Minä tarkastin huolellisesti mahdolliset pikkurahakätköt.
Kaikenlaiset laitteet jotka ovat nykyään välttämättömiä, olivat tuntemattomia silloin.
Työyksiköt tuottivat suurimman osan huonekaluista.
Minä voin vakuuttaa että noina aikoina...
oletettiin hyvin harvoja poliittisia harha-askelia.
Korruptiota ei ollut lainkaan.
Kaikissa urotöissäni...
minä törmäsin vain yhteen vanhaan neuvostoliittolaiseen mustavalkoiseen TV:een.
Harkitsin sen varastamista,
mutta se oli liian raskas.
Lisäksi,
vannoin että murtautuisin vain sisään,
enkä olisi varas.
Kun väsytin itseni...
otin nokkaunet sängyllä.
kuvitellen mitä siellä olisi voinut tapahtua.
Minä tiesin etten jäisi kiinni.
koska kukaan ei koskaan hiipinyt ulos heidän toimistoistaan silloin.
Enkä minä koskaan varastanut mitään,
joten en herättänyt mitään epäluuloja.
Tietysti, minä jouduin hankaluuksiin aika ajoin.
Mutta tämä ei hillinnyt rohkeuttani.
Se vain kiihdytti jännitystä.
Tavallisesti, kävin vain läpi lukkoja, ne olivat turvallisia.
Mutta sinä päivänä, jokin sai minut valitsemaan sisäänrakennetun lukon.
Jopas nyt jotakin.
No, Hu, oletpa sinä vajonnut alas!
Tämä on Yu Beipei,
Ulkoministeriön alueelta.
Tämä on toverisi, Ma Xiaojun.
Tulkaa ylös!
Tuo on Liu Yiku.
Liu Sitian'n velipuoli...
juuri armeijasta päässyt.
Hän oli hyvännäköinen.
ja pelasi likaista peliä.
Meidän mielestämme hän oli upea,
koska hän aina toi mukanaan tyttöjä.
Hän oli nimeltään Yu Beipei.
Jossa "pei" lausuttiin yleens' "bei".
Mutta me sanoimme Yu Beipei...
eikä hänkään tiennyt mikä oli oikea lausumistapa.
En tiennyt että sinä odotit?
Kukaan ei kertonut minulle mitään.
Olit treffeillä, vai mitä?
Haista paska! En varmaan!
Älä hämmenny, Apina!
Sano pois! Kenellä oli treffit.
Jo riittää, riittää.
Mikä on ongelma?
Mikä siinä on pahaa jos käy treffeillä?
Eivätkö juuri treffit tuoneet minut tänne tänään?
Kenen kanssa?
Hänen.
Tule, istu tänne.
Älä välitä heistä,
heillä on likainen mielikuvitus.
Hän puhuu sinusta, Murkku.
Tietämätön typerys! Likainen mieli!
Minä haaskaan hengitystäni sinuun!
Katso kuka puhuu!
Unohda se, ota savuke.
Yu Beipei...
ota Mi Lan ensi kerralla mukaasi.
Me haluamme tavata hänet.
Sinä haluat jutella täällä ylhäällä?
Hae hänet itse.
Etkö sinä ole sanonut ettei yksikään tyttö voi vastustaa sinun charmiasi?
Vakavasti,
me olemme kuulleet niin paljon hänestä.
Hän on legenda.
Pojat ovat tapelleet hänestä...
ystävyyssuhteita on katkaistu ja jotkut ovat kuolleet.
Me pyydämme vain että esittelet hänet meille.
Unohda se, hän on kunnollinen tyyppi.
En minä sanonutkaan, ettei hän olisi.
Joka tapauksessa, minä olen pyytänyt häntä.
ja hän sanoi ei.
Se valokuva jonka minä löysin sinä päivänä sai minut pyörryksiin.
Hän täytti koko näkökenttäni.
Hänen katseensa vaikutus...
jäi vain mielikuvitukseni rajoihin.
Minulla ei ollut aavistustakaan että hän oli se Mi Lan josta kaikki puhuivat.
Gooloomoo!
Oo-ba!
Suutele kerran vielä.
Ottakaa kiinni!
Oletko kunnossa, Yu Beipei?
Minä puren sinut kuoliaaksi.
Päästä minut, päästä minut!
Päästä minut!
Sainpas sinut, senkin pikku kusipää!
Unohda se, jätä hänet rauhaan, Yu Beipei.
Kauniit kukat kukkivat ympäri maata.
Ystävät saapuvat kaukaisista paikoista.
Ystävyyden kukat kukkivat ympäri maata.
Tervetuloa! Tervetuloa! Lämpimästi tervetuloa!
Minä oleskelin aina siellä...
kuten kissa kuumalla peltikatolla.
suunniltani jos kuvan tyttö ilmaantuisi.
Kuten aave...
hän ilmestyi ja häipyi jäljettömiin.
Vain minun tunteeni ja viipyvä tuoksu...
todistivat hänen olemassaolostaan.
Minä odottaisin kunnes tähdet olivat korkealla taivaalla,
eikä vieläkään mitään.
Suurlähettiläs.
Ne ovat korealaisia.
Kuinka sinä sen tiedät?
Se on totta.
Mutta eikö suurlähettiläs tullut viime yönä?
Mistä sinä sen tietäisit? Ei vain ole, sinä tiedät.
Siellä on oltava kaksi tai kolme ainakin.
Ehkä tämä on Etelä-Koreasta?
Mistä helvetistä sen tietäisi?
Etelä-Korea on Amerikan.
Me emme päästäisi sitä sisään.
Juokseva koira!
Kuka on juokseva koira?
Hei, minkä maan suurlähettiläs hän on?
Yu Beipei, mene hakemaan hänet puhumaan kanssamme.
Ota vähän soodaa.
Mitä sinä sanoit hänelle?
Oletko sinä tanssija?
Kyllä.
Nuorison Palatsissa?
Voitko sanoa minulle nimesi?
Minä olen Ma Xiaojun.
Minä olen Zhang Xiaomei. "Xiao" niinkuin "sarastus".
"Xiao" minun nimessäni on "pieni".
Nämä kaverit ovat todella tuskissaan.
Minne sinä luulit olevasi menossa?
Minä rakastan musiikkia,
halusin vain mennä katsomaan konserttia.
Vain koska sinä rakastat musiikkia sinä olet olevinasi ulkomaalainen.
Ja kaiken lisäksi Korean suurlähettiläs.
Mikä on todellinen tarina?
Mitä sinä teet?
Mikä vikana?
Mitä sinä tarkoitat, mikä vikana?
Mitä helvettiä...
"Mitä helvettiä..."?!
En minä tehnyt mitään.
Aivan.
Minä pidin sinua silmällä. Älä viitsi!
Mitä minä tein? Minä en tehnyt mitään.
Entä tuo tyttö tuolla, sinä tulet myös sisään.
Isäsi nimi?
Ma Wenzhong.
Äitisi?
Zhai Ru.
Missä sinä asut?
Sisäasiainhallinnon Kadulla No 11.
Mitä sinä katsot?
Löysin tämän juuri. Mikä kiusankappale!
Älä anna tällaisten asioiden luistaa ensi kerralla.
Tuo jengi ei ole menossa minnekään.
Kantavat aseita!
Kapinallisia, vai mitä?
Me viemme heidät säilöön täksi illaksi.
Guoqing!
Kuuletko?
Setä, setä, ole kiltti päästä minut ulos.
Mitä sinä itket? Mikä hänen tarinansa on?
Minä odotin lippuja,
ja he lukitsivat minut sisään.
Katso itseäsi, luuletko sinä että puolet Pekingiä on sinun reviiriäsi.
Jos se on jonkun reviiriä, niin se on meidän.
Ymmärsitkö? - Kyllä.
Pyyhi räkä nenästäsi...
äläkä näytä naamaasi täällä enää.
Menikö perille?
Tuo ei ole minun, tuo on.
Tuo.
Otatko sinä sen, vai mitä?
Kyllä.
Jos et, olet tervetullut viettämään yösi täällä.
Minä otan sen! Tämä käy hyvin!
Mene hakemaan minun vyöni.
Vyöni! Mene hakemaan se!
Etkö sinä luule että sinä olet Herra Kovanaama?
Taisit menettää hermosi, vai mitä?
Nouse ylös polviltasi...
ja lakkaa itkemästä.
Minä en kestä tuota paskaa.
Kun minä itken,
se on vain harhauttaakseni teitä pelkureita.
Mitä se sinulle kuuluu jos minä poimin tyttöjä?
En minä jahtaa sinun äitiäsi.
Minä palaan takaisin huomenna.
Minä olen silloin yksin.
Jos ette pidätä minua, niin haistakaa paska.
Minä olen puolen Pekingin kuningas...
ja sinun asemallasi myös.
Hyvä on, häivy täältä.
Jos sinä et häivy, saat viettää yön täällä.
Kuka siellä?
Joku on piessyt Yang Gaon.
Voi paska!
Kotimatkallaan...
hän näki joidenkin Liutaon poikien kiusaavan sitä vammaista poikaa.
He pakottivat hänet syömään kissanpaskaa...
ja yrittivät ottaa häneltä hänen keppihevosensa.
Yang Gao meni pelastamaan...
ja he hakkasivat hänet.
Hän ei voi avata silmiään. He katkaisivat hänen keppinsä kahtia.
Mennään.
Entä minä?
Tytöt pysyvät syrjässä.
En minä ollut mukana, toveri!
Pois tieltä!
Yang Gao, oliko hän mukana?
Mennään.
Apina...
koska sinusta on tullut tällainen huligaani?
Mitä sinä tarkoitat?
Mitä sinä teet sen tiiliskiven kanssa?
Oli niin pimeää. Minä en nähnyt.
Muuten minä olisin murskannut hänet.
Apina on todella muuttunut. Hän on niin täynnä itseään!
Oikeastaan...
Oikeastaan, mitä?
Minä en usko että tämä kaveri oli mukana.
Haista paska!
Kusipää! Mikset sinä sanonut aikaisemmin?
Se kaikki tapahtui...
ennenkuin minä ehdin katsoa.
Hän on sen jengin jäsen.
Mitä helvettiä!
Häivy silmistäni.
Kuka siellä?
Yu Beipei.
Apina.
Senkin mulkku.
Minä näytän sinulle.
Tule ulos sitten.
Ala tulla, tule ulos.
Senkin kusipäät.
Katsokaa tätä. Minun vaatteeni ovat läpimärät.
Ja hiha on irti.
Hitto, että te jaksatte.
Yu Beipei, sinun on parasta mennä. Mene pois!
En.
En mene.
Minä sanoin, mene pois!
Te kyllästytätte minua.
Piileskelette kuin...
niinkuin kukaan haluaisi katsoa teitä kavereita.
Voi ei! Nuo ovat minun vaatteeni!
En minä välitä kenelle ne kuuluvat.
Apina.
Tämä on kaikki sinun vikasi.
Hänellä seisoo!
Tuolla kusipäällä seisoo!
Hänellä seisoo!
Senkin saasta!
Minun on mentävä kuselle.
Ala vetää täältä.
Hei.
Puhutko sinä minulle?
Emmekö me ole tavanneet jossain?
Älä yritä, kaveri.
Sinä et ole tarpeeksi vanha tähän.
Odota, älä mene!
Etkö sinä asu tuossa rakennuksessa?
Käytkö sinä koulua kadun varrella?
Kyllä, minä olen nähnyt sinut
poliisiaseman ovella.
Sinä olit sen poliisinaisen kanssa.
Ollaanko ystävät?
Onko se tarpeellista?
En usko.
Miksi emme voi olla ystäviä?
Sinä olet selvästikin paha poika.
Emmekö me voi tutustua toisiimme?
Sinä voisit olla minulle vanhempi sisar.
Hae vanhemmat siskosi muualta.
Jos sinä et voi olla ystävä, minä...
Sinä mitä?
Pieksät minut?
Niin.
Ihanko totta?
Luuletko sinä että jos me tappelisimme, niin sinä voittaisit?
Kaveri,
tule tänne.
Kuinka vanha sinä olet?
Kuusitoista.
Anna minä katson sinua.
Et varmasti ole kuusitoista, valehtelija!
Entä sinä? Kuinka vanha sinä olet?
Vanhempi kuin sinä.
Haluatko sinä edelleen että minä olen sinun vanhempi siskosi?
Kyllä! Kuinka minä sen sanoisin...
sinä olet aivan kuin minun sisareni.
Onko sinulla sisar?
Ei.
Mikä sinun nimesi on?
Ma Xiaojun.
Ihan totta.
Se on täällä minun kirjalaukussani.
En minä valehtele, entä sinä?
Mi Lan.
Oletko sinä Mi Lan?
Entä sitten?
Ei mitään. Sinä et vietä paljon aikaasi kotona?
Kuinka sinä sen tiedät?
Sinä asut No 5:ssa. Minä olen ollut teidän rakennuksessanne.
Mene kotiin...
ennenkuin sinä aiheutat hankaluuksia vanhemmillesi.
Mene kotiin.
Mutta ensin minulla on vielä jotain sanottavaa.
Eräs asia jonka unohdin.
Oletko sinä koskaan ollut Beihai-puistossa?
Hyvä yritys mutta unohda se...
poika.
On aika pikkulasten mennä kotiin.
Joten...
sinä olet siis minun vanhempi siskoni.
Vain jos teet kuten sanon.
Minä lupaan.
Hyvä on, juokse sitten kotiisi.
Hyvä on!
Eikä enää tyttöjen iskemistä kaduilta!
Minä vannon Puhemies Maon kautta että tämä oli ensimmäinen kertani.
Näkemiin!
Voinko minä oikeasti tulla luoksesi kylään?
Sinä olet todella isäsi poika, sinä!
Hän ei ole koskaan kotona...
etkä ole sinäkään.
Te pidätte tätä paikkaa hotellina...
ja minua piikana.
Sinä olet jotain!
Anna minulle vettä.
Ja kulho.
Yritätkö sinä polttaa minut kuoliaaksi?
En.
Sinä saat minut niin vihaiseksi.
Ei, äiti.
Minä tapan sinut.
Minä aion piestä sinut!
Ei, äiti.
Älä, äiti.
Ei, älä lyö minua.
Sinä et ole koskaan täällä.
Sinä et ole koskaan kotona, senkin pikku paskiainen.
Senkin paskiainen.
Sinä roikut ulkona noiden pahojen poikien kanssa.
Eräänä päivänä sinä päädyt vielä vankilaan
eikä kukaan tule välittämään.
Tässä on kirje opettajaltasi.
Lue se! Lue se!
Toiset lapset...
tulevat kotiin ja tekevät kotiläksynsä koulun jälkeen.
Mutta sinä?
On pimeä etkä sinä ole vieläkään kotona!
Mitä on tekeillä?
Mikset sinä...
voi olla täsmälleen kuten isäsi...
etkä koskaan tule kotiin.
Mene ulos, mene!
Mene!
Sinä olet vapaa.
Mene tapaamaan poliisia kun haluat.
Mikset muuta suoraan vankilaan?
Minä olen koulutettu nainen...
jolla on hyvä kasvatus.
mutta minusta on tullut "riippuvainen"...
sen jälkeen kun isäsi liittyi armeijaan.
Tämänkö minä ansaitsen? Minä?
Minä olen niin vihainen... voisin polttaa tämän talon poroksi.
Minä näen isäsi sinussa ja sinut isässäsi.
Saman mädän viljan hedelmiä molemmat.
Jos sinä olisit kananpoika,
minä en edes söisi sinun lihaasi.
Minä vihaan sinua niin paljon.
Sinäkin vihaat minua, etkö vihaakin...
Koska sinä olet tehnyt jotain mikä olisi saanut minut ylpeäksi?
Sinä olet tuottanut minulle pettymyksen.
Minä kadun että minulla on sinut.
Senkin äpärä.
En ole koskaan kironnut ketään...
ennenkuin sinun isäsi ja sinä tulitte tielleni.
Kilpikonnan kutema!
Häivy täältä!
Suutuspäissään, äitini synnytti veljeni.
Toverini veivät hänet armeijan sairaalaan...
polkupyörän takavaunussa.
koska kuski...
ei saanut jeeppiään käyntiin.
Minä ajattelin.
Mitä sotavalmiutta tämä tällainen on?
Imperialistien hyökkäys...
ja me olisimme kuollutta lihaa.
Äiti kirosi aina isää kun hän hakkasi minua.
mutta hänen kirouksensa toivat isän kotiin tällä kertaa.
Kun minä tulin vanhemmaksi, ymmärsin että veljeni syntymä...
oli yhteydessä sen kanssa että minä olin murtautunut isäni kirjoituspöytälaatikkoon...
ja pistellyt neuloja hänen suureen ilmapalloonsa.
Se Liutiaon kaveri oli sairaalassa kuukauden.
Hänen toverinsa lähettivät sanan...
että...
maanantaina olisi katutappelu...
Marco Polon Sillalla.
Me voisimme kumpikin tuoda 100 ihmistä.
Minä olin melko hermostunut...
ja kaduin sitä että olin yrittänyt olla sankari sen tiiliskiven kanssa.
He vaativat että minä olisin mukana.
Minun ajatukseni kääntyivät Mi Lan'iin.
Minun oli tavattava hänet heti.
Ehkä se olisi viimeinen kerta.
Paskiainen on täällä. Anna minä menen hänen luokseen.
Miksi?
Ole olevinasi viisas...
ja tarkkaile merkkiäni.
Oletko sinä Ma Xiaojun?
Kyllä!
Olitko se sinä joka löit häntä tiilellä?
Kyllä.
Tappelu ei alkanut koskaan...
suunnitelmista huolimatta.
Me menimme vanhaan Moscow-Ravintolaan.
4 Meren ja 5 Maanosan Veljekset...
Suurin hyve on - Yhtenäisyys!
Kippis!
Minä keksin säännön.
Tusinan verran ihmisiä...
voi taistella kuolemaan saakka.
Kun satoja on mukana, taistelu ei koskaan pääse alkamaan.
Koska mitä useampi liittyy joukkoon...
sitä todennäköisempää on....
että samat ihmiset ovat ystäviä kummallakin puolella.
Niin se oli tällä kerralla.
Olimme molemmat Pekingin pelätyimpien maineessa.
Hänellä oli mahtava maine.
ja kaikki puhuivat hänen luihuista menetelmistään.
Tämä oli minulle ensimmäinen...
ja viimeinen kohtaaminen hänen kanssaan.
Hän sai myöhemmin...
surmansa yhteenotossa teinipunkkareiden kanssa, jotka halusivat ottaa hänen paikkansa.
Minä muistan vain että hänen kätensä oli niin pehmeä,
se oli kuin tytön käsi.
Joten minä pääsin naarmuitta.
Mutta jokin muu sai minut menettämään järkeni.
Mi Lan näytti välttelevän minua.
Mi Lan.
Mi Lan!
Kuka siellä?
Ai, se olet sinä.
Tule tänne.
Mikset sinä ole koulussa?
Uh...
Opettaja on sairas. Meillä on lukutunti. Minä häivyin.
Oletko käynyt täällä viime aikoina?
En.
Mikset?
Minulla on ollut kiireitä...
tenttien kanssa...
Minulla ei ole ollut aikaa.
On ollut kiireitä.
Tosi kiireitä.
Ja minä ajattelin...
minne hän on kadonnut?
Tapaamaan muita "isosiskoja"?
Ei, ei.
No...
oletko sinä tavannut ketään uutta viime aikoina?
Ikäänkuin minulla ei olisi parempaa tekemistä!
Ei, ehdottomasti en.
Hyvä on!
Auta vähän, oleko kiltti?
Tietysti.
Tuo se pannu hallista?
Varovasti, älä polta itseäsi.
Totta kai. Älä huolehdi.
Anna kun minä autan sinua huuhtelemaan sen.
Kiitos.
Valuta vähän kylmää vettä ensin.
Hyvä on. Liian kuumaa?
Ei, antaa mennä!
Se on niin kuumaa.
Eikä kesä ole edes alkanut.
Osaatko sinä uida?
En.
Entä sinä?
Kyllä, minä näytän sinulle joku päivä.
Hienoa.
Jos minä putoan veteen...
niin sinä voit sitten pelastaa minut?
Saat olla varma...
vaikka sinä olet hieman liian suuri minulle niin että minun täytyy harjoitella ensin.
Joka päivä, Shisha-Järvellä.
Entä koulu?
Kun minä saan tentit päätökseen, niin me...
Pane se tänne.
Kyllä, me menemme sinne yhdessä.
Seiso siinä, älä liiku.
Hyvä on.
Mitä sinä opiskelet?
Opiskelen?
En tiedä...
Tarkoitan, kuinka tehdä viiniä...
ja... viuluja...
seesamitahnaa, sellaisia asioita.
Mistä sinä opit tuollaisia hulluja asioita?
Työläisiltä ja maalaisilta!
Me työskentelimme kuukauden viinitehtaassa,
jouduimme suureen tappeluun siellä,
200 heikäläistä,
mutta me voitimme,
ja nyt me kannamme aina lihakirveitä kirjalaukuissamme.
Tämä vanhempi poika kerjäsi armoa,
mutta me murskasimme hänet kuitenkin.
Todellako?
Missä aineissa he tenttivät teitä?
Viiniteossa vai tappelemisessa?
Istu alas.
Lasketko sinä leikkiä?
Me olimme siellä vain kuukauden.
Lopun ajan me olimme luokkahuoneessa.
Minä pidän lukemisesta.
Millaisista kirjoista sinä pidät?
Kuinka Teräs Karkaistaan,
Kiusankappale,
Nuoruuden Laulu, Katkerat Kukat, sellaisista asioista.
Pidätkö sinä sankaritar Dunyasta?
Minä pidän Pavel'sta,
mutta myös Dunyasta.
Harmi kuinka hän muuttui...
ja hänestä tuli porvari.
Oletko sinä lukenut kaikki nuo kirjat? - En.
Mikset?
Ne ovat vain vanhoja kirjoja ilman alkua tai loppua.
Entä "200 Laulua"? Oletko sinä lukenut sen?
Tietysti!
200 Kansanlaulua Ulkomailta.
Se on laulukirja.
Minä en osaa lukea musiikkia, minä luen vain laulunsanoja.
Mikset sinä opeta minua laulamaan niitä?
Tietysti, totta kai.
Missä sinä olet työssä?
Todella kaukana.
Mikset sinä ole sitten siellä?
Olen juuri palannut,
ja pysyttelen yleensä täällä.
Siksi sinä et siis ole koskaan kotona.
Sinä olet siis käynyt täällä?
En.
Valehtelija.
Minun mummoni sanoi että sinä olet käynyt täällä.
Poika joka huutaa "Mi Lan"...
ja karkaa kun hän avaa oven.
Se en ollut minä.
Todellakin.
Hyvä.
Joka tapauksessa, minä olen sairaslomalla.
Tule kylään kun tahdot.
Mikä hätänä? - Pidä huoli omista asioistasi.
Eikö ole olemassa kuva sinusta uimapuvussa?
Hölynpölyä!
Koska minä olisin pitänyt uimapukua?
Se roikkui juuri tässä. Minä olen varma siitä.
Se oli valokuva, mutta minulla ei ollut uimapukua ylläni.
Mahdotonta! Näytä se minulle.
Eräs ystävä otti sen.
Minä olen varma että sinulla oli uimapuku.
Oletpa sinä itsepäinen poika!
Haluatko nähdä?
Kummallista! Minä olen varma.
Ihanko totta?
Aivan kuin tämä,
mutta uimapuvun kanssa.
Eikö?
Roikkui aivan tässä?
Sano minulle nyt, onko minulla ylläni uimapuku?
Ei, ei sinulla ole.
Minä en ymmärrä.
Se riippui tuolla, minä muistan että se oli värillinen.
Hyvä on...
mikset sinä ota sellaista kuvaa minusta joku kerta?
Hyvä on.
Saanko minä pitää tämän?
Et.
Anna nyt.
Ei.
Miksi sinä haluat minun kuvani ylipäätään?
Etkö sinä oikeasti anna sitä minulle?
Sitten minä varastan sen.
Et uskaltaisi!
Seis!